Asa cum am promis, cativa pasi mai incolo, la sfarsitul descrierii semetului Mont Blanc, eroul nostru revine cu povesti si poze care iti taie rasuflarea. Asadar, aventura continua si obtinem, in exclusivitate, episodul 2 :)
Nadelhorn 27 august – duminica Din Saas Fee urcam la cabana Mischabel (3300 m) cu intentia de a urca a doua zi pe Nadelhorn (4327 m).
De la Mischabel se poate face o creasta cu 4 varfuri peste 4000 m. Ajungem la Mischabel dupa vreo 3 ore de urcat. Cand ajungem acolo avem parte de un peisaj excelent. Dupa foarte putin timp norii acopera cerul, si noi nu mai putem vedea nimic. Asa ca ne ducem in cabana, sa mancam. Avem noroc ca primim apa fiarta de la cabanier si nu mai e nevoie sa stam sa o incalzim (evident ca in cabana nu se poate folosi primusul). Ne culcam destul de devreme si cu toate acestea nu pot adormi deloc. 28 august – luni Suna ceasul pe la ora 3. Trezirea nu a fost prea grea pentru ca oricum nu reusisem sa dorm. Afara este destul de frig. Dupa ce urcam cam o ora scoatem coltarii. Surpriza. Am incurcat coltarii. Eu am luat o pereche care nu stiu a cui era, iar Fane a luat coltarii mei. Pierdem destul timp pana coboara Fane si se intoarce cu coltarii care trebuie. Destul timp incat eu cu Thea sa inghetam asteptand. Pe la 7:30 rasare soarele. Iar avem parte de un peisaj de vis.
![](pictures/a320011fe50944e31ec6d876eae9ecf9.jpg)
Eu urc din ce in ce mai greu si inaintam incet. Urcam pana pe la 10 si ceva dupa care decidem sa ne intoarcem din cauza vremii. Mai aveam cam 100 de metri de urcat pana pe varf. Foarte repede cerul este acoperit de nori.
![](pictures/4e1d4ca80f02c6396b5db9508230fd42.jpg)
Pana sa ajungem la cabana incepe sa ninga. Coboram in Saas Fee pe ninsoare care se transforma in ploaie pe masura pe scadem din altitudine. Ne cazam in Saas Fee nu inainte de a ne face stocul de bere din Coop. Seara stam in hotel la bere si palavragim. Inca nu suntem hotarati ce vom face mai departe. Ne cam pierdem sperantele ca vom mai putea urca pe Matterhorn din cauza vremii, asa ca a doua zi plecam spre Amsterdam. Matterhorn 4 septembrie – luni Suntem emotionati inca de dimineata de cand ne trezim. Ne mai facem cu un coleg de munte, un neamt, baiat dragut, la a doua incercare pentru Matterhorn. Ne impartim pe 2 echipe: eu cu Fane, si Thea cu Christian. Cornelia vine si ea cu noi pana la Hornli si ne asteapta acolo pana facem varful. Plecam din Saas Fee pe la ora 12:00. Ajungem in Zermatt pe la 14:30 (masina o lasam intr-o parcare in Tasch, la vreo 5 km de Zermatt, de unde se poate ajunge ori cu un microbuz ori cu trenuletul).
Din Zermatt luam o telegondola pana la Schwarz See (2582 m) pentru suma de 29 CHF, de unde urcam pe jos aproximativ 2 ore, pana la cabana Hornli (3260 m) unde avem rezervare. Din telegondola vedem o multime de case vechi traditionale. De la Schwarz See vedem o multime de varfuri de peste 4000 m: Monte Rosa(4634 m), Ober Gabelhorn (4063 m), Dom (4545 m), Taschhorn (4490 m), Zinalrothorn (4221 m), Weisshorn (4506 m), Breithorn (4164 m) si altele.
La cabana platim 30 CHF (in loc de 38, pentru ca avem carnet de CAR). Stingerea o dam pe la ora 20:00. Am gasit o vedere foarte frumoasa - 360 grade de pe Matterhorn, cu numele varfurilor, si cu posibilitate de zoom: Pentru cine vrea sa stea la curent cu evolutia vremii pe Matterhorn, exista un webcam
5 septembrie- marti
La ora 2:00 suna ceasul. De fapt, inca o data nu dormisem deloc, asa ca nu pot sa zic ca m-a deranjat prea tare ca a sunat. Ne miscam cat putem de repede si la 3:00 iesim din cabana. Afara nu e frig si nu bate vantul aproape deloc. Incepem sa urcam pe traseu, dar dupa vreo ora ajungem intr-un impas.. aici pierdem cam o ora sa cautam traseul corect si deoarece nu-l gasim o luam matematic pe creasta. Christian se hotaraste sa se intoarca din cauza unei dureri de cap.
![](pictures/8b1d894934a0daeec362502b35b418ea.jpg)
Ramanem trei. Inainte de refugiul Solvay scoatem coarda si ne asiguram (desi daca ne chinuiam putin ne descurcam si fara, dar este un loc cunoscut pentru accidente. E vorba de 2 lungimi de coarda exact inainte de refugiu). Ajungem la 08:00 la refugiul Solvay (4003 m) unde stam cam juma de ora. Peisajul este de vis, emotiile devin tot mai puternice. Imi zic in gandul meu ca nu am nici unu motiv ca sa nu ajung pe varf. Soare era din belsug, cer senin era, vantul nu batea :)
De acolo incepem iar sa ne cataram pana iesim intr-o regiune destul de abrupta, cu zapada (asa zisul umar). De acolo incepe iar o creasta foarte ingusta care tine pana la portiunea finala (cam 200 m) inainte de varf, echipata cu corzi fixe. Aici urcam asigurati in zelb de corzile fixe. Varful este de fapt o creasta foarte ingusta, cu doua parti: partea elvetiana si partea italiana. intre ele e un fel de "sa" si o cruce de metal. Stam pe varf o ora si jumatate.. nici nu imi dau seama cum trece timpul. Am prins cea mai frumoasa si prielnica vreme posibila: fara vant, nici prea cald, nici prea frig.. senin 100%.
La 14:00 incepem sa coboram si ne oprim la 23:30 in refugiul Solvay. Ni se incurca semicorzile (am legat doua semicorzi de 50 m de nenumarate ori) cand le aruncam in jos pentru rapel, ni se blocheaza de 4 ori cand le tragem inapoi din piton. A treia oara se nimereste sa urce un irlandez (care mai era cu inca 3 irlandezi la Solvey si intentionau sa faca varful a doua zi) si ne ajuta el sa recuperam coarda. A patra oara, nu mai era foarte mult pana la refugiu si o lasam acolo cu intentia de a veni a doua zi dupa ea. Irlandezul zice ca o recupereaza el a doua zi. Ei se culca mai devreme decat ajungem noi in refugiu si nu mai discutam nimic despre coarda. Pentru cine vrea, exista si ghizi, la "numai" 900 euro/persoana. Un ghid ia maxim 2 persoane. Partea cea mai draguta e ca cei care apelasera la ghizi, la ora 11 deja se intorceau de pe varf la Solvey (noi la 11 nici n-ajunseseram pe varf) .. adica au facut mai putin cu o zi decat noi :D. Nu folosesc nici macar rapelul pt clienti.. sta ghidul in spatele clientului si-l lasa in coarda exact cat trebuie. Clientul nici n-are dispozitiv de rapel. E un fel de plimbare cu cutzu cutzu. Ghidul ii spune clientului unde sa puna picioarele, unde sa puna mainile, etc.
6 septembrie – miercuri
A doua zi plec cu Fane dupa coarda mea .. dar ia-o de unde nu-i .. ii lasam irlandezului un bilet pe rucsac cu numarul de telefon, dar degeaba .. nu ma suna. Am ramas fara o semicoarda nou-nouta .. oricum nu mai conteaza, a fost cu mult prea frumos pe varf si chiar traseul cu totul. Stam pana la 10:30 la refugiul Solvay in speranta ca or sa coboare irlandezii. Dar cum acestia nu vin, o luam la vale. Deja incep sa ne depaseasca cei cu ghizi care urcasera de dimineata pe varf.
Pe dupa amiaza, s-a stricat vremea, exact cum au anuntat si baietii de la meteo CH. Am coborat cu telecabina inapoi in Zermatt. Aici am vizitat cimitirul alpinistilor, despre care nu pot sa zic decat ca m-a impresionat puternic. Nu am mai vazut pana acum asemenea cimitir. Unele morminte au si pioleti infipti langa ele, altele au niste cruci in care sunt sculptate pioleti si coarda...
Seara ajungem iar in Saas Fee. Dupa un dus rapid mergem la un restaurant sa sarbatorim. Thea ne recomanda specialitatea Elvetiei - fondue (despre care am auzit de la altii ca ar fi specialitate frantuzeasca). Iti aduce un castron mare pe masa pe care ti-l pune pe un aragaz. Si un cos cu bucatele patrate de paine. In castron este un amestec de mai multe tipuri de cascaval cu vin alb. Mie mi s-a parut ca e cam prea tare alcoolul, dar celorlalti le-a placut :)
Din Alpi: Mont Blanc
______
Autor:
Cristian Boboc