Pai unde? Pai am ajuns la concluzia ca zona cea mai putin batuta in cariera noastra de preumblatori e Oltenia. Ne-am adunat, am dezbatut nitel, am deliberat si am plecat.
DAY 1 [29.04]
Pentru majoritatea romanilor nu incepuse inca 1 Mai asa ca drumul a inceput destul de lejer, soarele imbietor ne-a dus repede la poalele Capatanii [M-tii Capatanii that is] . Am facut o scurta vizita la
Manastirea Horezu, dupa care am parasit soseaua nationala in favoarea unor drumuri mai inguste si mai putin batute, care au compensat prin peisaj, asta fiind de fapt si ideea roadtrip-ului, sa ne abatem prin locuri pe unde n-am mai fost pana acum, pasarelele canta mai dulce si colbul drumului e ceva mai sarac in E-uri.
![](pictures/thumbs/ca5e9f6a7c25c0b4ad1d05b1c3d17f5c.jpg)
Altfel n-am fi banuit nici acum similitudinea dintre dealurile Holywood-ului si abruptisul ce vegheaza asupra Baii de Fier [vezi poza]. Ultimul obiectiv era
Pestera Muierilor care insa [spre frustrarea noastra] nu s-a lasat vizitata la ore tarzii (sic). Una din armele cele mai uzitate in asemenea imprejurari fiind perseverenta am decis sa innoptam in preajma in speranta ca a 2-a zi dimineata ne va fi permis accesul la obiectivul propus.
Cand pestera e inchisa exista 2 alte posibilitati de cazare sub un acoperis tare: un hotel si o cabana: 500 / 300.000 camera de 2 pers / noapte pastrandu-se insa raportul pret / calitate.
DAY 2 [30.04]
Dimineata. Afara: cald + soare vs Inauntru: intuneric, racoare si umed. Ce credeti ca am ales? Alegerea noastra a fost voluntara sper deosebire de femeile si copii care de pe la 4000 iCr pana in al II-lea razboi Mondial!! au populat cotloanele pesterii.
Pestera e luminata de-a lungul celor 900m vizitabili. - s-a ajuns la 900 de m vizitabili [un nivel din cele 5 ale pesterii] dupa ce au fost evacuate nu mai putin de 3 vagoane de guano necesare elibereze tunelul de trecere unde a mai ramas totusi suficient. Bag de seama ca fiind tot timpul intuneric pe lilieci nu-i prea deranjeaza aspectul asta :)
Urmatorul obiectiv: Ranca. Poate nu ati auzit prea multe despre Ranca, insa cu siguranta veti auzi in viitorul apropiat. Momentan e practic totul in constructie [intr-un stadiu avansat], exista si partie iar peisajul inconjurator e inaltator si la figurat. De altfel pozele sper ca sunt suficient de edificatoare.
![](pictures/thumbs/831c7e2b6a4245a24e4d7dcf9c882f70.jpg)
Am revenit in urban, la Targu Jiu
unde am parcat langa un colt de strada dar nu orice colt, unul dintre nucleele politice ale zonei deoarece adapostea Liga muncitorilor "Miron Cosma", Partidul Muncitoresc Roman, Alianta Socialista si Actiunea Populara - sub acelasi acoperis. Ahh sa nu uit Liga Miron Cosma (aka Luceafarul Huilei) are o latura pe strada Mihai Eminescu :)
Alt nume asociat des cu Targu Jiu ar fi si Constantin Brancusi. Din pacate pentru noi si probabil din fericire pentru restul lumii atat Parcul cu Poarta Sarutului & co si cel cu Coloana Infinitului sunt in reamenajare.
Ultima oprire inainte de ultima oprire a zilei a fost la Manastirea Tismana
si probabil n-ar fi fost la fel de memorabila daca accesul inauntru ar fi fost permis in pantaloni scurti. Evident daca ar fi fost nici nu va povesteam. O parte dintre noi ne-am schimbat accordingly. Alta parte n-avea pantaloni lungi la indemana, asa ca i-a fost inmanat un halat. Nu mai comentez dar am atasat niste poze. Noua ni s-a parut foarte funny.
Ultima oprire. Herculane. La Herculane aveam 3 obiective. Sa mergem la cloaca, sa dormim si sa asistam la
Herculane Climbing Open.
Dormitul. Am gasit (fara sa ne chinuim aproape deloc) oferte de la 100.000 pana la 350.000 / loc, am ales ceva fix la mijloc. Ne-am mai plimbat nitel prin zona. Lume multa si din cauza de 1 Mai dar banuim, mai mult datorita Climbing Open-ului.
Cloaca. Cloaca e acel loc unde apele termale (calde) ies din munte prin niste bazine unde se poate face baie in aer liber si iarna. Nu mai fusesem la cloaca dar ne-a fost recomandata si trebuia neaparat bifata. La cloaca nu se ajunge neaparat usor, nu sunt indicatoare fiind un loc cvasi-secret, stiut de localnici si alpinistii care frecventeaza statiunea. In plus, in zona e si o mica pestera transformata datorita sursei de apa calda intr-o sauna naturala, In pestera e intuneric nu prea te vad concetatenii asa ca din cand oamenii se duc acolo se bucura de intimitatea intunericului si... din pacate nu treaba aia ci cealalta mai mult sau mai putin mare in functie de metabolism.. asa ca ceilalti oameni nu pot sa faca cealalta treaba.. desi locuatia ar fi altfel ideal idilica.
DAY 3 [01.05]
Desi in ziua precedenta statiunea era plina de cataratori si asistentii lor, probabil ca ne-am trezit prea tarziu. Am fost la locul unde banuiam ca se urca oamenii pe pereti dar
Herculane Climbing Open nu s-a tinut acolo. Asa ca am plecat mai departe spre Orsova unde in dimineata respectiva consituia prima din cele 140 de zile din
Parcurgerea Cununei Carpatilor.
De la Orsova am intrat in defileul Dunarii.
Drumul asfaltat dar cu aspect de
macadam ne-a obligat sa acordam arhisuficient timp admirarii peisajului de altfel foarte placut vederii: in dreapta stanci, in stanga apa, ca in filmele cu spioni, scenele de urmariri cu masina pe coasta munotasa a oceanului. Intre timp ne uitam periodic nitel incruntati pe malul prieten si vecin unde masinile se miscau mai repede fara sa fie 4x4. Ah am uitat, la intrarea in defileu ne-am oprit sa-l admiram pe
Decebal sapat in stanca din gloful Marcuna, replica autohtona a yankeilor de pe
Mt Rushmore (The four most famous guys in rock :)
![](pictures/thumbs/b3b0266a12b7c227ef59993365ad5e45.jpg)
Citeam prin 2000 ca asta e zona in care se facea contrabada cu benzina in timpul embargoului american, eram curiosi din punctul asta de vedere am vazut 1 sau 2 staii de beznina in paragina dar ma asteptam la mult.
Pauza la Resita, parea ca tot orasul s-a strans in piata principala sa sarbatoreasca, pe de o parte clasicele mese cu mici, bere & co alaturi tineri plini de atitudine si tricouri negre cu mesaje. Intr-unul din colturile pietei am observat cu placere obstacolele calarite in cadrul
concursului de trial organizat de Bike Attack Resita.
Puncti final:
Garana, unde am poposit la pensiunea
La Rascruce despre care auzisem numai recenzii bune. Aici se tine si tanarul
Festival de jazz de la Garana. Spre norocul nostru recenzorul a avut dreptate astflel ca am avut parte ce o seara foarte placuta si un somn meritoriu. A doua zi o parte dintre noi aveau de mers 700 Km pana acasa si la
servici. (si vorba aceea, va dati seama despre ce randament monstru discutam in lunea de dupa 1 mai :)
______
Autor:
Alexandru Popescu